Cum ar putea arăta politica externă a Kamalei Harris?
![Cum ar putea arăta politica externă a Kamalei Harris?](https://media.puterea.ro/M7SwiRvxS7hgRUlyOUV1DkOWwMk=/1200x675/smart/filters:contrast(5):format(webp):quality(80)/https://www.puterea.ro/wp-content/uploads/2024/07/Kamala-1024x538.jpg)
Dacă Kamala Harris va fi aleasă președinte în noiembrie, ar intra în funcție cu un palmares în politica externă definit de mandatul său ca senator în timpul președinției lui Donald Trump. Dar și de rolul său ca vicepreședinte al unuia dintre cei mai experimentați președinți în probleme internaționale din istoria Americii, Joe Biden.
Continuitate în politica externă a administrației Biden
În majoritatea domeniilor, Harris ar continua probabil multe dintre obiectivele de politică externă ale președintelui Joe Biden. Aceasta ar oferi probabil un sprijin puternic pentru efortul de război al Ucrainei și ar continua inițiativele de adâncire a alianțelor în Asia și Pacific, în fața ascensiunii geopolitice a Chinei. De asemenea, ar menține sprijinul robust al SUA pentru Israel și alți aliați din Orientul Mijlociu.
O abordare mai empatică față de palestinieni
În ceea ce privește războiul Israelului împotriva Hamas, Harris a adoptat o poziție mai simpatică față de situația palestinienilor, o poziție care ar putea liniști alegătorii arabi-americani și pe alții care sunt deranjați de sprijinul lui Biden pentru efortul de război al Israelului în Gaza. Lily Greenberg Call, fostă asistentă specială la Departamentul de Interne, a spus că Harris ar trebui să asculte majoritatea alegătorilor americani și să folosească toată influența administrației pentru a promova un armistițiu durabil și schimbul de ostatici.
Harris și aliații din Orientul Mijlociu și Asia
Ca senator, Harris a avut sentimente mai puțin beligerante decât Biden cu privire la prezența militară a SUA în Orientul Mijlociu, iar unele dintre pozițiile sale dure, inclusiv față de Arabia Saudită, India și Turcia, ar putea complica interacțiunile sale cu aliații din Orientul Mijlociu și Asia. Harris a sprijinit, de asemenea, acordul din 2015 pentru controlul programului nuclear al Iranului și a condamnat atacul militar din 2020 împotriva generalului iranian Qassem Soleimani.
Relațiile cu Rusia și Ucraina
Harris a fost un susținător puternic al Ucrainei în apărarea sa împotriva Rusiei și ar continua probabil politicile lui Biden. La Conferința de Securitate de la München din 2023, Harris a reiterat angajamentul administrației Biden de a sprijini Ucraina „atât timp cât va fi necesar”. Ea a criticat atacurile Rusiei asupra civililor ucraineni ca fiind „crime împotriva umanității” și a promis să tragă la răspundere autoritățile de la Moscova.
O poziție dură față de China
În calitate de senator, Harris a criticat abordarea lui Trump față de Beijing, spunând că războiul comercial al acestuia a dăunat economiei americane fără a reechilibra relația SUA-China. Ca vicepreședinte, Harris a susținut politicile de „de-riscare” față de China, care încurajează reducerea dependenței economiilor occidentale de Beijing. Harris a fost, de asemenea, vocală în problemele sensibile care afectează relația SUA-China, cum ar fi drepturile omului în Hong Kong și Xinjiang.
Perspectiva unei administrații Harris
Dacă Harris va deveni președinte, politica sa externă va fi marcată de continuitate cu administrația Biden, dar și de unele ajustări semnificative, în special în ceea ce privește Israelul și Palestina, precum și relațiile cu aliații din Orientul Mijlociu și Asia. Harris ar putea aduce o abordare mai empatică și mai nuanțată, încercând să echilibreze interesele strategice ale SUA cu nevoile umanitare și drepturile omului.
Un negociator mai abil decât Biden…
În ansamblu, o administrație Harris ar încerca să mențină și să extindă alianțele internaționale, să sprijine democrațiile în fața agresiunii autoritare și să promoveze o politică externă care să reflecte atât valorile americane, cât și interesele strategice. Cu toate acestea, succesul său va depinde de capacitatea de a naviga provocările complexe ale unei lumi în schimbare rapidă, unde echilibrul de putere și alianțele sunt în continuă evoluție.
Va reuși Kamala ceea ce nu a reușit Hillary Clinton? Să devină prima femeie aleasă Președinte al SUA? Și dacă se întâmplă minunea, va accepta țărănoiul psihopat înfrângerea în fața unei doamne?